ASKEPOT PÅ AFVEJE

Skuespil af –

Bjarne Lund-Jensen
1. AKT

Pigen som skal spille Askepot kommer frem fra fortæppet, og skal til at sige noget. Straks går lyset ud.

Askepot:	(råber) Tænd lyset! (lyset bliver tændt) Tak... Vi spiller nu eventyret om Askepot.
 
en medspiller:	(råber bagfra) Nej vi gør ej!

Askepot:	Ti stille! (til publikum) Undskyld.... Vi spiller nu eventyret om Askepot.

medspilleren:	(kommer frem) Nej vi gør ej!

Askepot:	(forbløffet) Jo vi gør så. Det har vi jo aftalt.

medspilleren:	Jamen.... vi har altså lavet det om.

Askepot:	(efter en kort pause) Jamen det kan I da ikke. Det er jo mig der spiller hovedrollen.

medspilleren:	Ja... Derfor !

Askepot:	Hva' for noget?

medspilleren:	Vi gider da ikke ha' dig til at spille hovedrollen.

Askepot:	Sig mig, er det ikke lige lovlig sent at sige det. Hvad med alle de andre?

(en 5-6 personer myldrer frem. De råber mere eller mindre i munden på hinanden):
		Vi gider da heller ikke ha' dig til at.......
		Du skal ikke tro du bestemmer noget.....
		Hvorfor skal vi andre ikke have lov til at....
		Se du bare at komme ud, så skal vi nok....
		Ja, ud med dig !   (etc.)

Askepot:	(hidsigt) Så slukker jeg bare lyset! (Hun skubber sig fri og går om bag tæppet.Lyset slukkes)

(der råbes): 
Hov nej!
Hvad sker der?
		Hjæææælp...
		Hvordan kommer man ud?
		Av! Lad vær' med at træd på mig!  (etc.)
(Tæppetræk. Lyset langsomt op. Scenen er en lysning i en skov, nær ved Askepots hus. Kun en enkelt spot. Askepot sidder og græder. “Tudsen” - der er forklædt som en helt almindelig pige el. dreng (!) -  kommer kravlende hen til hende).

Tudsen:		Er du ked af det?

Askepot:	Ja. De er alle sammen imod mig. 

Tudsen:		Du skal slet ikke være ked af det. Jeg skal nok hjælpe dig. Bare fortæl mig hvad der er i vejen.

Askepot:.	Jeg er så ked af det, fordi vi skulle spille komedie...  og vi havde aftalt at spille Askepot...  og det var mig der skulle spille Askepot... fordi... ja altså... det ville jeg så gerne 

Tudsen:	Jamen så er det jo begyndt helt fint. Askepot blev jo også tilsidesat, og set ned på. Så du passer fint som Askepot. 

Askepot:	Jamen hvad med alle de andre?

Tudsen:		Dem behøver du ikke at tænke på.

Askepot: 	Jamen jeg skal da gerne ha' prinsen og alt det der....

Tudsen:		Jamen det kan da nås endnu.

Askepot: 	Hvordan det?  (Der begynder at komme lys på resten af scenen) Sig mig engang,  hvor er jeg egentlig henne? Og hvor er alle de andre blevet af.?

Tudsen:		Du er dumpet lige ned i dit eget eventyr.

Askepot:	Dumpet ned i et eventyr? Hvordan kan man det?

Tudsen:		Man skal bare ønske det stærkt nok.

Askepot:	Jamen jeg ville jo bare spille et eventyr. Er det ikke for farligt sådan rigtigt at være med i et.

Tudsen:		Ikke når du har mig med!

Askepot:	Jamen er det virkelig sandt at jeg - lige nu - er med i et rigtigt eventyr.

Tudsen:		Ja, det er lige så sandt som at jeg er en fortryllet tudse!

Askepot:	Er du en fortryllet tudse??

Tudsen: 	Ja! (pause) Men kun hvis en purung prinsesse med øjne som stjerne og klædt i en kridhvid dragt en måneklar nat ved en rindende flod forelsker sig i en renhjertet prins med gyldent hår og en halvskæv næse - så vil fortryllelsen blive brudt....... Og det er heldigvis ikke særlig sandsynligt!

Askepot:	Nå... Det var da ærgerligt. Jeg ville da ellers gerne ha' at du blev tryllet tilbage.

Tudsen:	(Ked af det) Hvorfor dog det? Kan du slet ikke li' mig? Ville du virkelig hellere ha' at jeg var en tudse?

Askepot:	Ja, det ville jeg da!

Tudsen: 		Nu gør du mig virkelig ked af det. Skrubtudser er da så grimme.

Askepot:	Nåh... En skrubtudse! Jeg troede du mente en tusindkrone-seddel!

Feen:	(kommer hoppende ind) Halløj! Halløj! Halløj! Halløj! Halløj! Halløj! (stopper op og kigger sig omkring) Er der nogen der vil I købe en is?

Tudsen:		En is? Du har da ikke nogen is!

Feen: 		Nej, men derfor kunne det da godt være, at I gerne ville købe en!

Askepot:	Hvem er du. En fortryllet kænguru?

Feen:		Nej da! Jeg er den gode fe som opfylder dine ønsker!

Askepot: 	Opfylder mine ønsker?

Feen:		Ja. Du kan få fire ønsker opfyldt!

Askepot:	Hov, det kan da ikke passe!

Feen:		Hvorfor ikke det?

Askepot:	I et rigtigt eventyr kan man da kun få tre ønsker opfyldt. 

Tudsen:		Jamen husk at det her er dit eget eventyr. Og du vil jo gerne være rig - ikke?

Askepot:	Jo! ... Jeg vil meget gerne ha´ mine ønsker opfyldt.

Feen: 		(begynder at hoppe) Godt! Nu har du tre ønsker tilbage!

Askepot:	Hva' for noget? Du gav mig da fire ønsker!

Feen:		Jamen du har lige ønsket dig at få dine ønsker opfyldt.

Askepot:	Jamen det havde du jo allerede lovet mig.

Feen:		Det er da ikke min skyld at du ønsker det alligevel, vel? (begynder igen at hoppe 				rundt) Kom nu bare med de sidste tre ønsker!

Askepot:	(skriger) Tag dog lige og slap' af!

Feen:		(standser op og slapper af) Nu har du to ønsker tilbage!

Askepot: 	Ej hold nu op!

Feen: 		Ok, så holder vi op! (begynder at gå).

Askepot:	Nej hvad er der nu?

Feen:		(vender sig) Du har lige sagt at...

Askepot:	(næsten grædende) Jamen ikke med at ønske. Det var da ikke det jeg mente vi skulle 				holde op med.

Tudsen:		Nej, nu synes jeg også du skal være lidt mere retfærdig.

Feen:		Retfærdig? Jamen jeg gør jo kun hvad jeg bli'r bedt om. Men ok da, jeg går på 					kompromis. Så siger vi, at du har ét ønske tilbage. 

Tudsen:		Tænk dig nu godt om. 

Askepot:	Ja.... Så ønsker jeg mig at jeg må blive gift med en flot prins.

Feen:		(tænker sig lidt om)  Desværre, de er udsolgt!

Askepot:	(arrig) Du lovede at opfylde mine ønsker.

Feen:		Jamen jeg kan da ikke gøre for at de er udsolgt. Der er simpelthen ikke flere prinser på lager for tiden.

Tudsen:		Der er da nogen prinser tilbage.

Feen: 	Ja måske, men jeg har altså ikke fler’ på lager. (begynder at hoppe ud) Halløj, halløj, halløj. Er der nogen der vil købe en is!

Askepot:	Hov, hov, hov, kom så lige tilbage. Du har heller ikke opfyldt mit første ønske.

Tudsen:		Hvad mener du?

Askepot:	Jeg ønskede mig at få mine ønsker opfyldt og det ønske har jeg ikke fået opfyldt!

Tudsen: 	Øh... Jahh.. Nå ja... Men skidt nu med det.  Du skal ikke være ked af det. Jeg tror  alligevel ikke det var en rigtig fe (lyd af stemmer) Hov der kommer vist nogen....  Måske er dit eventyr for alvor er ved at komme i gang. Lad os gemme os og se hvad  der sker. (de gemmer sig og lytter lidt til det følgende inden de forsvinder)

De forlader scenen. To piger - klædt i fine kostumer - kommer ind.

Birgitte:	Åh Yvonne, ved du nu hvad, jeg har hørt at der skal være et helt fantastisk bal oppe på slottet. Ville det ikke være pragtfuldt hvis vi kunne blive inviteret med.

Yvonne:		Jamen det behøver vi da ikke. 

Birgitte:	Hvad siger du? Jamen Yvonne dog. Nu er du jo dum igen. Selvfølgelig skal vi da inviteres. Er vi måske ikke de fineste damer som nogen prins kan forestille sig.

Yvonne:		Jo men...

Birgitte:		Ja jeg er i hvert fald

Yvonne:		Men vi behøver slet ikke at blive inviteret.

Birgitte:		Jamen Yvonne, hvad er det dog du siger. Skal du slet ikke med til ballet. Ja jeg skal i hvert fald.
	
Yvonne:		Ja jeg skal også. Men vi behøver ikke at blive inviteret.

Birgitte:	Nej, hør nu! Man kan da ikke gå til et bal uden at blive inviteret... Yvonne dog! Nu
er du virkelig for dum.

Yvonne:		Nej selvfølgelig, kære Birgitte, men vi er allerede blevet inviteret (viser hende et par 				kort som hun hiver op fra sin halsudskæring).
  
Birgitte:	(studerer dem) Åh... Jamen det kunne du jo bare ha' sagt søde Yvonne, hvor er du dog klog .Men hvordan har du dog båret dig ad med det.

Yvonne:		Jo, jeg har nogle gode venner som også er prinsens venner.

Birgitte:		Åh, det var da virkelig dejligt, søde Yvonne. Ja det er med at holde sig de helt rigtige bekendtskaber.

Yvonne:.	Ja og jeg har inviteret dem til at møde os her.

Birgitte:		Hvad siger du... Her!.... Jamen det kan du da ikke mene søde Yvonne. Jeg er jo slet ikke forberedt. 

Yvonne:		Det gør ikke så meget. De er meget søde og..

Birgitte:		Hør Yvonne, nu forventer de vil ikke noget af os... Jeg mener... (kort pause) Altså 				jeg siger dig bare. Jeg vil kun ha´ prinsen, så...

Yvonne:		Jamen, hvad så med mig.

Birgitte:		Ja, du finder dig nok en anden ...øh... prins...  Men sig mig nu, hvornår skulle de	komme?

Yvonne:		Ja de skulle faktisk allerede ha' været her.

Birgitte: 		Jamen Yvonne! Hvad skal vi dog gøre! Sig mig, ser jeg fin nok ud?

Yvonne:		Ja selvfølgelig gør du det. Du ser altid så fin ud Birgitte. Men hvad med mig?

Birgitte:		Jah... Jo... Ja, du kan jo alligevel ikke komme til at se finere ud Yvonne.

Yvonne:		Det var rart at høre.

Birgitte: 		(kigger ned ad sig) Åh nej, men se nu der...

Yvonne:		Hvad er der nu.

Birgitte:		Min sko. Åh nej. Der er kommet en plet på mine nye sko.. Hvad skal vi dog gøre.

Yvonne:		(råber) Askepot! ASKEPOT!

Birgitte:		Åh ja, Askepot! AAASKEPOOOT! Vil du straks komme her.

Askepot: 	(kommer ind, nu klædt i askepot-dragt) Ja ja, hvad er der?

Birgitte:	Det er mine sko. De ser ganske forfærdelige ud. Og vi får fornemt besøg. Vil du 	straks sørge for at de bliver pudset.

Askepot:	(lægger sig på alle fire og studerer hendes sko) Jeg kan da ikke se noget.

Birgitte:		Jamen er du da fuldstændig blind tøs. Se dog på den højre sko. Der er en kæmpe plet.

Askepot:	(studerer skoen nøje) Nå ja, nu kan jeg godt se det. (Tager en klud frem af tøjet og pudser skoen)

Birgitte:		(Til Yvonne) Se! Der er også en plet på din sko!

Yvonne:		Nå ja, men den kan jeg da selv lige...

Birgitte:		Jamen Yvonne dog. Får du da aldrig lært at være en rigtig ond stedsøster ligesom mig.

Yvonne:		Undskyld. (hæver stemmen) Askepot, vil du straks komme over og pudse min sko også.

Askepot:	(kravler derover) Ja ja nu kommer jeg.

Birgitte:	Og skynd dig så at blive færdig. Vi kan jo ikke ha' at du er her når gæsterne kommer. Du er jo møgbeskidt, sådan som du altid ligger og kravler rundt i skidtet. (to fyre kommer ind) Åh undskyld...

Svend:		(henvendt til Askepot) Hejsa du er da en sjov en. Er det dig der er Yvonnes søster.

Birgitte: 		Nej, nej det er da mig. Hende der (sparker ud efter Askepot), hun hører hjemme i en svinesti! 

Åge::	 	Er det her en svinesti.

Birgitte:		Åh nej, nu må De endelig ikke misforstå..(hvisker til Askepot) Se så at kom' ud! 	(Askepot forsvinder) 

Svend:		Det var da en skam.

Birgitte:		Hvad mener De?

Svend:		Jo jeg mener, Åge og jeg har aldrig set en rigtig svinesti.

Birgitte:		Hedder Deres ven Åge, jamen det var da et... yndigt navn. Og hvad hedder De så  selv.

Svend:		Ja, jeg hedder altså Svend.

Birgitte:	Nå så De hedder Svend, javel ja... Ja, De må lige undskylde mig et øjeblik  (trækkerYvonne lidt til side) Sig mig engang, er det virkelig prinsens venner.

Yvonne:		Ja, det er det da.

Birgitte:		Jamen, Svend og Åge, det kan man da ikke hedde.

Yvonne:		Svend er da er gammelt kongenavn.

Birgitte:	Nå ja, men det er jo så mange år siden. Altså jeg mener Svend... og... Åge... Altså, virker det ikke lidt simpelt...

Yvonne: 	Jo det er meget simpelt. De har inviteret os med til ballet.

Birgitte:	(lidt forvirret) Nå.. Ja.. (tilbage til Svend og Åge) Ja undskyld os, jeg ville bare være helt sikker på at der ikke var noget min søster havde misforstået.

Svend:		Næh, vi skal såmænd nok ta´ jer med til en svingom.

Birgitte:  	De mener vel til hofbal på slottet.

Svend:		Nå ja, altså...

Yvonne:		Hør, jeg har lige lært en ny dans. Må jeg ikke nok vise den?

Birgitte:		Jamen Yvonne dog!

Yvonne:	Åh jo, jeg vil så gerne (stiller sig an, drejer ansigtet mod Svend). Hvis du lige vil tælle til to, så begynder jeg.

Svend:		(uforstående) Til to?

Yvonne:		Ja, tæl lige til to.

Svend:		øh.... TO!

Yvonne:		Jamen, jeg bad dig om at tælle til to.

Svend:	Ja selvfølgelig... øh... lige et øjeblik.. (kigger på sine fingre og henvender sig så til Åge) Hvad er det nu der kommer før to? (De ser spørgende på hinanden og klør sig i håret)

Birgitte:	(afbryder den pinlige tavshed) Altså Yvonne, nu må du ikke plage dine gæster. (til Svend og Åge) De må virkelig meget undskylde, men min søster kan få de mest pudsige indfald.

Yvonne bliver under det følgende stående parat til dans, og Åge bliver ved med at klø sig i håret.

Svend:		Det er da helt i orden, men kan jeg ikke få lov til at snakke med hende der var her lige før.

Birgitte:		Med Askepot!

Svend:		Ja jeg ved ikke hvad hun....

Birgitte:	Askepot. Kom her. (Snydepot kommer kravlende. Hun gemmer ansigtet) Se bare, hun er så grim og så beskidt, at hun ikke engang tør vise sit ansigt.
 
Svend:		Vil  du ikke også gerne med til ballet?

Snydepot:	Ih jo!

Birgitte:		Hvad for noget? Skal Askepot med til ballet? Det kan hun da ikke. Se på hendes tøj.

Svend:		Nå ja, men hvis hun nu får noget lidt pænere tøj.

Birgitte:		Hvor skulle hun få det fra?

Svend:		Hun kunne måske låne det af dig!

Birgitte:		Af mig? Nej De... du... kan da ikke mene at... Jamen så se dog hvor beskidt hun er
. 
Svend:		(løfter tøjet for at se hendes ansigt) Jeg synes da hun ser køn ud. Men...

Birgitte:		Ja, er det ikke rigtigt hvad jeg siger. Hun er alt for beskidt!

Svend:	Nej det er ikke det. Jeg synes bare... Nå, jeg må huske forkert... Hvis du får noget pænt tøj, så må du godt komme med til ballet. Jeg skal nok huske dit ansigt og sørge for at du bli'r lukket ind. (På vej ud) Nå Åge, kommer du med! (går)

Birgitte:		Åh nej! (går ud i den anden side) 

Åge:	 	Øh.... (kommer pludselig i tanke om noget) EN... TO..

Yvonne begynder at danse ud af scenen. Åge går.  Lyset toner ud, men "Askepot" bliver liggende på scenen. 
Lidt efter lyser en enkelt spot på "Askepot". Hun tager kappen til side. Det er slet ikke Askepot...

Snydepot:	(henvendt til publikum) Ha, der snød jeg dem hva'! Jeg er slet ikke Askepot. Ved I hvem jeg er... Jeg er snydepot. Og jeg skal nok snyde dem alle sammen. Jeg kender da godt eventyret om Askepot. Jeg ved da godt, at det er hende der skal ha' prinsen. Men nu tror ham fjolset, Svend Åge - var det ikke sådan han hed - at det er mig der er Askepot, og så er det MIG der bliver lukket ind, og så er det MIG der får prinsen.(hun lister ud).

Den rigtige Askepot kommer ind, ledsaget af den fortryllede tudse.

Askepot:	Hvordan skal jeg dog bære mig ad med at få noget tøj der er så fint, at jeg kan komme med til ballet. 

Tudsen:		Jamen du ved da nok at træet her kan hjælpe dig. (de går hen til et træ)

Askepot:	Nej, hvordan det?

Tudsen:		Det er et træ som blev gødet af dine tårer. Et magisk træ som tiltrækker alle gode kræfter.

Askepot:	Det lyder da meget sjovt, men hvad skal jeg gøre.

Tudsen:		Du skal bare råbe: "Kom alle små fugle under himlen og alle dyr fra skovens dyb".

Fuglen:		(kommer tumlende ind) Ja ja nu kommer jeg.

Tudsen:		Nej ikke nu! Du skal kun komme hvis Askepot råber!

Fuglen:		Nåh.... (forsvinder igen)

Tudsen:		Der kan du bare se. Alle dyr og fugle vil hjælpe dig. 

Stedmoderen:	(kommer pludselig brasende) Askepot! Askepot! Hvor har du dog været! Du skal 				hjem og gøre rent og feje gulv og hente vand og vaske op og hugge brænde og..

Askepot:	Jamen, kære stedmoder, hvis jeg gør alt det, må jeg så godt låne en fin kjole så jeg kan komme med til det store bal på slottet.

Stedmoderen:	På slottet! Ha! De vil da bare grine af dig! Men hvis du kan gøre alt det jeg har bedt  dig om på mindre end en halv time, så må du gerne.

Askepot: 	Ih tak...

Stedmoderen: 	Se så at kom' i gang

Askepot:	Øh... hvad var det nu jeg skulle sige.

Tudsen:	(hvisker) Kom alle små fugle under himlen.

Askepot:	(højt) Kom alle små fugle under himlen.

Tudsen:		Og alle dyr fra skovens dyb.

Askepot:	Og alle dyr fra skovens dyb.

 "Fuglen" og "musen" kommer frem under megen larm.

Musen:		Hvad er der nu?

Fuglen:		(står og basker med "vingerne") Vi skal hjælpe til. Vi skal hjælpe til. Vi skal hjælpe til!

Musen:		Ja ja da, jeg sov ellers lige så godt.

Fuglen: 		Hvad skal vi hjælpe med?

Askepot: 	I skal gøre op og feje rent og hente gulv og vaske brænde og hugge vand... inden der er gået en halv time.

Musen:		(pause) Må - jeg - godt - lige - få - det - én - gang - til.....

Stedmoderen:	(kommer pludselig tilbage) Askepot, hvor bli´r du dog af. Se så lige at kom' med. Og sørg for at alle dine beskidte venner forsvinder herfra...

Askepot: 	Jamen....

Stedmoderen:	Kom med! sagde jeg. (trækker af sted med hende)

Tudsen:	Bare rolig, jeg ved godt hvad det var Askepot ønskede, og jeg skal nok fortælle jer det, men I skal skynde jer! (de begynder at gå)

Musen:		Åh nej....

Fuglen:		Kom nu med! Vi får alle fuglene og dyrene til at hjælpe os. Så skal vi nok nå det.

De går. Snydepot kommer frem igen.

Snydepot: 	Ha ha. Nu kan jeg rigtig snyde dem, for nu ved jeg også hvordan jeg kan få fuglene og dyrene til at hjælpe mig. Og de er så dumme, så de slet ikke vil opdage om det er den rigtige Askepot. Men jeg venter til i morgen. Askepot får alligevel ikke lov at komme med til ballet. Og jeg ønsker mig bare en flot ny kjole, og så er jeg sikker på 	at blive lukket ind... Hov der kommer nogen! (hun gemmer sig bag træet)

To skovhuggere kommer ind. Den ene bærende på en økse.

Ejnar:		Nå Kurt. Det er så det her stykke skov vi skal have ryddet. 

Kurt:	Ja, skal vi ikke begynde med det samme. Hvad med det træ her? (går hen til det	magiske træ og løfter øksen)

Ejnar. 		Nej det er alt for sent på dagen. Vi kan alligevel ikke nå ret meget . Vi venter til i morgen. 

Kurt:		Jamen bare det ene træ her.

Ejnar:		Nå ja da, hvis du så gerne vil.

Kurt:		Ok. (løfter igen øksen) . 

Snydepot:	(Udefra) Nej...

Ejnar:	Hov, vent lige et øjeblik jeg synes jeg kan høre nogen. (Kurt sænker igen øksen) 	Halløj er her nogen. (pause) Kom frit frem. Vi gør jer ikke noget. 

Snydepot:	(frem bag træet) Det er bare mig. I må undskylde, men jeg kom lige forbi. Jeg hørte I ville fælde skoven. 

Ejnar:		Ja, det har kongen forlangt, så han bedre kan se ned på sine undersåtter.

Snydepot:	Det lyder da som en fin idé, men jeg synes da også I skal vente til i morgen. Og får I først begyndt med ét træ, så risikerer I bare at blive ivrige og fortsætte.  

Ejnar: 		Det lyder meget fornuftigt. Kurt, vi venter til i morgen.

Kurt:		(lidt skuffet) Ok da.

Snydepot:	Men så synes jeg til gengæld også at I skal begynde meget tidligt, inden folk her omkring er stået op. Og så skal I begynde med det træ der (peger på det magiske træ).

Ejnar:		Det siger vi bare er en aftale. Kom så Kurt. Vi skal hjem og sove. Vi skal tidligt op i morgen.

Snydepot:	Ha! Nu får jeg rigtig snydt dem alle sammen. Men nu bli´r jeg nødt til at skaffe mig en fin kjole allerede her i aften. Så nu siger jeg:  Kom alle små fug...

Stedmoderen:	(kommer pludselig ind) Askepot, Askepot, er du nu herude igen? Jeg har lige set at det hele er bragt i orden. Det var dog fantastisk. Hvordan har du nået alt det? (snydepot gemmer sit ansigt og forholder sig tavs) Jamen hvad er der i vejen, godt nok er du ikke særlig køn, men du behøver da ikke at gemme dig.

Snydepot:	Kommer jeg så med til ballet?

Stedmoderen:	Nej, hvordan kan du dog tro det. Og hvorfor lyder din stemme så mærkelig. Du må hellere få dig en halspastil (giver hende en, og tager så en hel håndfuld halspastiller og smider dem ud blandt publikum). Så, nu kan du gå ud og samle dem op i skidtet derude, og hvis du så finder dem alle sammen inden der er gået 10 minutter, så kommer du med til ballet (begynder at gå, men vender sig lige inden hun er kommethelt ud). Der var 87 ! (går)

Snydepot:	Øv, jeg vil da ikke ud til alle de grimme unger derude. (råber) Tag lige og smid halspastillerne her op til mig:... Og du dernede, jeg så godt du spiste en, vil du ta' og 	spytte den ud igen....   (pause) Nå det hjælper vist ikke, jeg må prøve træet....  
		(hen til træet) Kom alle små fugle under himlen og alle dyr fra skovens dyb.

Musen og fuglen kommer igen frem.
		
Fuglen:		Hvad ønsker du. Hvad ønsker du. Hvad ønsker du
		
Musen:		Nu var jeg ellers lige faldet i søvn igen.
 		
Snydepot: 	Vil I skynde jer at samle alle de halspastiller op, som er smidt i den her svinesti!  (peger ud mod publikum).
		
Feen.	(kommer pludselig hoppende ind) Halløjsa, Halløjsa, Halløjsa, Halløjsa.... Er der nogen der vil I købe en spilledåse.
		
Snydepot:	En spilledåse. Hvorfor dog det?
		
Feen:		Jo, så slipper du for at kysse ham svinedrengen derude. (peger ud blandt publikum) 
		
Snydepot:	Kysse svinedrengen? Hvad mener du?
		
Feen:		Sagde du ikke det var en svinesti. Så må der vel også være en svinedreng.
		
Snydepot:	Hør du er da vist kommet ind i det forkerte eventyr, hva'?
		
Feen:		Er det her ikke "Svinedrengen".
		
Snydepot:	Nej det er "Askepot", og nu skal du ikke komme og ødelægge det hele.

Feen::	Nå skidt, jeg havde alligevel ikke nogen spilledåse... (hopper ud) Halløjsa, halløjsa, halløjsa.. Er der nogen der vil I købe en kanariefugl ?....

Snydepot:	(til dyrene) Nå, hvad bli'r det så til.

Musen:		Det er da en mærkelig stemme du har fået. Jeg forstår godt at du trænger til nogle halspastiller. 
		
Snydepot:	Hold nu mund med de halspastiller, bare saml dem op!
		
Musen:		Hov, hov, hov.
		
Fuglen:		Det er slet ikke så let. Nogle af dem er måske blevet spist. Vi kan umuligt få fat i 				dem alle sammen.
		
Snydepot:	Jamen hvordan skal jeg så få en fin ny kjole, så jeg kan komme med til ballet.
		
Fuglen:		Jamen, du kan da bare ønske dig kjolen med det samme 	     
		
Snydepot:	Kan jeg spørge træet om det?
		
Fuglen:		Ja det kan du da.
		
Snydepot:	Fint! Tak skal I ha’!
		
Musen:		Så slipper vi også for alt det besvær... (dyrene forsvinder)
		
Snydepot:	(hen til træet) Lille træ jeg beder dig, kast den smukkeste kjole ned til mig. 
		
Hun går en tur rundt om træet, der evt. bliver indhyllet i en røgsky. Da hun træder frem igen har hun smuk kjole på (som hun har båret inden under askepot-dragten).

Snydepot: 	Ha, der kan I bare se, nu snyder jeg virkelig dem alle sammen. Nu har jeg både en
supersmart kjole og kan blive lukket ind til ballet. Nu skal jeg bare lige score prinsen...  Men hende Askepot... Ha! Når hun kommer ud i morgen, så er træet her heldigvis blevet hugget omkuld!
		
Blackout. Uhyggelig musik. Der kommer et ganske svagt lys på scenen. 

Fuglen: 		(kommer trippende ind,  der høres en klagende lyd, det giver at spjæt i fuglen)
		Hvad var dog det! (tager sig sammen og  lister over til den anden side af scenen)
		Vågn op, vågn op, vågn op !
		
Musen.		(kravler langsomt frem) Åh nej... Hvad er der nu!
		
Fuglen:		Den er helt gal, vi må hjælpe Askepot!
		
Musen:		Hvorfor dog det? 
		
Fuglen: 		Fordi... ja  fordi altså, det skal vi, det siger eventyret.
		
Musen:		Nå, og hvad så!
		
Fuglen:		Jamen du kan da ikke bare sige hvad så, når Askepot er i fare.
   		
Stemme.		Oooooooooh
		
Fuglen 		Hvad sker der? Kom nu frem. (de lytter, ingen reaktion)
		
Musen:		Hvorfor tror du Askepot er i fare.
		
Fuglen: 		Fordi hun snakkede så mærkeligt...
		
Musen:		Ja og kommanderede helt vildt med os.
		
Fuglen:		Jamen ved du hvad, jeg er slet ikke sikker på at det er den rigtige Askepot!
		
Musen:		Har du først opdaget det nu!
		
Fuglen:		Hvad mener du? Vil det sige, at du har vidst det hele tiden!
		
Musen:		Ja selvfølgelig!
		
Fuglen:		Hvorfor har du så ikke sagt noget! 

Musen:	Hør nu her, for det første er jeg dødhamrende træt af at få min gode søvn forstyrret af dig og din fjollede Askepot hele tiden, og for det andet så ta'r træet aldrig fejl.

Fuglen:		Træet?

Stemme:		Ooooooooooh
		
Musen:		Ja, trylletræet. Det gav jo hende snydepotten en ny kjole. Så må der vel også være en 				mening med det.
					
Stemme:		Ooooooooooh.
		
Fuglen:		Nej nu må vi altså se, hvem det er der klager sig... Hej! Hvem der! Kom frit frem!
		
Stemme:		Ooooooooooh det er mig.
		
Fuglen:		Mig? Hvem mig? (går rundt om træet)

Stemme.		Åååååååååååh bare mig

Musen:		Det er træet!

Fuglen:		Hva'?!

Stemmen:	Jaaaaaaaaaaah det er mig.

Fuglen:		Jamen hvad er der i vejen?

Stemmen:	Ååååååååååååh nej.

Fuglen:		Hold nu op med det skaberi og fortæl os hvad der er i vejen!

Stemmen:	Jeg har dummet mig, og nu må jeg dø!

Musen:		Hvad vil det sige. Var det slet ikke meningen at snydepotten skulle ha' den kjole:

Stemmen:	Neeeej.

Fuglen:		Hvad gør vi så?

Stemmen:	I skal slå mig ihjel!

Fuglen:		Det kan vi da ikke!

Stemmen:	Det skal I!  ... Hvis I - som mine venner - hakker og gnaver mig omkuld, så kan min ånd blive frigivet og flyve over i et andet træ.. 	

Musen:		Åh nej, jeg får så ondt i tænderne...

Fuglen:		Hold nu op med det piberi og lad os så komme i gang!

Snydepot: 	(begynder at snakke allerede inden hun kommer ind sammen med Ejnar, dyrene 	flygter)  Så her er det!  Lad os så få det hugget omkuld. Jeg kan ikke vente til det bliver morgen.

Ejnar:		Jamen hvorfor dog det?

Snydepot:	Det kommer ikke dig ved, og desuden har jeg allerede betalt dig for det.

Ejnar:		Du sagde jeg kunne få kronen, og så gav du mig bare en énkrone.

Snydepot:	Jeg har holdt min del af aftalen, så skal du også holde din.

Ejnar: 		Jamen jeg skal lige samle kræfter. Det er hårdt at blive vækket her midt om natten.

Snydepot:	Hug så det træ omkuld! (Ejnar løfter øksen)

Fugl og mus:	(udefra) Neeeej !!

Snydepot:	Hvad er nu det? Jeg tror der er nogle små dumme dyr som render rundt her omkring. Jeg må hellere give dem noget gift. (lader som om hun kaster noget ud til dem) Og kom så i gang !

Ejnar:	Ok da! (hugger én gang, straks høres der høje skrig fra alle sider) Nej, nej hvad sker der. Hele skoven er imod mig! Hjæælp! Jeg vil hjem! (løber sin vej)

Snydepot:	(råber efter ham) Åh, dit pylreho'de.... Nå ja, så må jeg vel finde en økse og gøre det selv. (går)

Træets stemme: 	Ååååh, Ååååh. hjælp mig dog.

Fuglen:		(kommer løbende) Nu kommer vi. nu kommer vi, nu kommer vi.

Musen:		(kommer kravlende) Ja, ja, ja, vi er jo på vej.

Træet:		Jeg kan næsten ikke mere. Gnav mig så omkuld.

Fuglen:		Vi må skynde os inden snydepotten kommer tilbage.

Musen:		Ja, ja da...

Lyset køres langsomt ned til det bliver helt mørkt, evt. musik, lyset op igen, et klart lys, det er morgen, træet er væk. Askepot sidder og græder. "Tudsen" kommer ind.

Tudsen:		Hvad er der i vejen.

Askepot:	Kan du da ikke se det. Mit træ er væk.

Tudsen:		Nåh... Nej, det har såmænd nok bare flyttet sig.

Askepot:	Flyttet sig! Et træ kan da ikke bare sådan gå sin vej.

Tudsen:		Jo et trylletræ det kan sikkert lidt af hvert.

Feen:		(kommer hoppende ind) Ring - ring - ring - ring - ring - ring....

Askepot:	Du behøver ikke at ringe på for at snakke med mig.

Feen:		Nej, men jeg har en ring til salg.

Askepot:	En ring?

Feen:		Ja, det er da ik' så ring’...

Askepot:	Jeg har ikke brug for nogen ring.

Feen:		Jamen det er en tryllering.

Askepot:	Åhr hold dog op.

Feen:		Ok (begynder at gå).

Askepot:	Nej, nej kom nu her. Sig mig hvordan den virker.

Feen:		Den kan gøre dig usynlig.

Askepot:	Usynlig! Hvad skal jeg bruge det til. Der er masser af mennesker som bare ønsker at jeg var usynlig.

Tudsen:	Nej hør nu her, hvis du kan blive usynlig, så kan du jo liste dig ind på slottet, og 	så snige dig ind på dronningens værelse og låne en af hendes fineste kjoler.

Askepot:	Ja, eller rive tøjet af en af mine forbandede stedsøstre.

Tudsen:	Nej, nej. Du skal finde en rigtig fin kjole. De har masser af dem på slottet, og bagefter kan du gå hen til prinsen og så ta’ ringen af, lige når du står foran ham. Så vil han godt nok få sig en overraskelse.

Askepot:	Jamen jeg kan jo ikke købe den ring. Jeg har ingen penge.

Feen:		Du skal heller ikke gi' mig penge. Du skal bare gætte to gåder.

Tudsen:		Du mener vel tre gåder.

Feen:		Nej nej to gåder.

Tudsen:		Hør nu her. I et eventyr skal der altid være tre!

Feen:		Jamen jeg kan ikke huske mere end to.

Askepot::	Det er lige meget. Jeg kan alligevel ikke gætte gåder.

Tudsen:		Jamen det kan jeg. Jeg elsker at gætte gåder. Jeg skal nok hjælpe dig. Kom nu med den første gåde.

Feen:	Ja ja, lad mig nu lige se. Joh...  øh.... Hvem er den grimmeste på skolen (evt. stedet, salen, teatret) her?

Tudsen: 		Det er da ikke nogen gåde!

Feen:		Hvorfor ikke det?

Tudsen:		Det ved vi jo alle sammen i forvejen.

Feen:		Nåh ja.

(Hvis der kommer kommentarer fra publikum springer alle tre frem og råber: "Det er dig!"---)

Feen:		Ok, men hvad skal jeg så finde på.

Tudsen:	Ja du havde da i hvert fald én gåde mere.  

Feen:		Ja, hvis jeg da ellers kan huske den.

Tudsen:	Kom nu!

Feen:		Hvad er meget meget lang, lige meget hvor kort den er.

Askepot:	Det må være vejen til skole...

Tudsen:		Nej, nej, nej, lad nu mig. Det er ventetiden før juleaften.

Feen:		(tøver lidt) Ok, så siger vi det.

Tudsen:		Kom så med den anden gåde.

Feen:		Jamen jeg har jo givet jer to.

Tudsen:		Nej nej, den første var ikke en rigtig gåde. Giv os en til.

Feen:		Ok så siger jeg bare: Hvad har jeg i min lomme?

Tudsen:		Det er jo heller ikke en rigtig gåde.

Askepot:	(rejser sig) Ringen.... Ringen!
 	
Feen:	Ja selvfølgelig. Og her har du den. (giver hende ringen, hun tager den på) Hov hov! Hvor er du! Hvor blev du af!

Askepot:	Jeg er da lige her.

Feen: 		Jamen jeg kan jo ikke se dig. Du er blevet usynlig..

Askepot:	Ejjj er jeg virkelig!

Tudsen:		Jeg kan da godt se hende.

Feen:		Nå... ja... øh altså... det er fordi... øh... at... at det ikke virker over for fortryllede tudser...  

Tudsen:		Nå, det lyder da pudsigt.

Askepot:	Jamen hør nu her. Hvad hvis der nu er en hel masse fortryllede tudser oppe på slottet. Så bliver jeg jo afsløret.

Feen: 		Det er der bestemt ikke. Der er adgang forbudt for fortryllede tudser overalt på slottet.

Askepot: 	Jamen hvad hvis der nu er en der har sneget sig ind.

Feen:		Ok, så vent lige et øjeblik. (går)

Tudsen:		Hvad skal hun mon nu.

Feen kommer ind igen med et stort skilt hvor der står JEG ER USYNLIG. Hun hænger det om halsen på Askepot.

Tudsen:		Hov nu kunne du pludselig godt se hende.

Feen:		Nej, jeg var da bare heldig!

Askepot:	Hvad skal jeg med det skilt?

Feen:		Det vil enhver respektabel fortryllet tudse helt sikkert respektere.

Tudsen: 		Tror du virkelig på det?

Feen:		Ja helt bestemt.. Nå. Hej med jer. (hopper ud) Hej med jer. Hej med jer....

Tudsen:		Nå, nu kan du da ikke være sur længere.

Askepot:	Jeg var da ikke sur. Jeg var bare lidt ked af det. Og så.. ja jeg ved egentlig slet ikke om jeg har lyst til at komme op på slottet.

Tudsen:		Nej altså, hvad er der nu!

Askepot:	De spiller sådan noget kedelig musik ved sådan et bal.

Feen:		(kommer igen hoppende ind) Den klarer jeg! Den klarer jeg! Den klarer jeg!

Tudsen:		Hvad er der nu?

Feen:		Hej hej, her kommer jeg.

Tudsen:		Ja det kan jeg da godt se.

Feen:		Hvor er hun. Hvor er hun.

Tudsen:		Hun står lige der.

Feen.		Jamen jeg kan jo ikke se hende. Hun er jo blevet usynlig.

Askepot:	Jeg har ellers taget ringen af !

Feen:		Nå ja, jamen du står jo også lige der. Hej hej, jeg har noget til dig.

Askepot:	Hvad er det?

Feen:	En walkman selvfølgelig. Så slipper du for at høre på al den kedelige musik ved 	ballet. (giver hende den)

Tudsen:		Hun kan da ikke gå til bal med en walkman.

Feen:		Kan man ikke gå til bal med en walkman.

Tudsen:		Nej!

Feen:		Hvorfor hedder det så walk man.

Tudsen:		Jamen... hun er ikke nogen mand.

Feen:		Nåh nej.

Tudsen:		Hva' gør vi så?

Feen: 	Ja men altså, det går .. nok alligevel (Askepot og tudsen ta'r sig til hovedet. Feen begynder at hoppe væk) Hej, hej, det var bare en leg. Hej, hej, det var bare en leg.

Tudsen:		Hør lige her, nu må du ikke blive alt for skuffet, men det kan altså godt være at ringen ikke virker. 

Askepot:	Jeg er ligeglad. jeg skal nok sørge for at komme ind til det bal!

Tudsen.		Ja ja da. (de går)

Fuglen og musen kommer ind

Fuglen:		Det var dog, det var dog, det var dog....

Musen:		Det var dog hva' for noget ?

Fuglen:		Ja det må du nok sige. Askepot kommer aldrig ind til det bal. Hvordan skal vi dog hjælpe hende.

Musen:		Tag det bare roligt. Vi holder os i nærheden og ser hvad der sker (der høres støj).

Fuglen:		Så, vi må væk (ud)	   

Yvonne kommer dansende ind fra den anden side fulgt af Birgitte.

Birgitte:	Nu må du altså holde op med at danse søde Yvonne. Ellers bli’r du jo alt for træt inden i aften. Vi kan jo ikke ha’ at du falder i søvn, lige når jeg er ved at blive præsenteret for prinsen.

Yvonne:		Jamen Birgitte da, tror du ikke at prinsen bli’r helt vild med min dans

Birgitte:		Du er virkelig kær, søde Yvonne, også selv om du siger en forfærdelig masse vrøvl.

Stedmoderen:	(råber udefra) Birgitteee... Yvonne... (kommer ind) Nå her er I... Jeg vil bare ønske jer al mulig held og lykke i aften. Det er vel nok ærgerligt at der kun er én prins.
    	
Birgitte:	Jamen det gør ikke spor søde mor. Yvonne har alligevel sådan nogle flinke venner som hun kan muntre sig med. 

Yvonne:		Ja, og de har lovet at præsentere mig for prinsen!

Birgitte:		Os, mener du vel.

Yvonne:		Ja naturligvis, kære Birgitte. Du ved da at jeg altid tænker på dig.

Stedmoderen:	Og husk nu hele tiden at opføre jer elegant og korrekt. Lad mig nu se jer rigtig an. 

De vender og drejer sig for at hun rigtig kan se dem. Samtidig kommer Askepot gående hen over scenen med walkman og skilt om halsen. De ser hende ikke. 

Stedmoderen:	Ja det må jeg sige, I ser virkelig nydelige ud begge to. I skal nok være i stand til at optræde standsmæssigt...  Men sig mig engang, ved I hvor Askepot er blevet af?

Askepot er nu nået over til den anden side af scenen. Hun vender sig et øjeblik ud mod publikum, peger på skiltet og smiler bredt. Går så ud.

Birgitte:	Næh, men så længe vi ikke skal bruge hende til noget, gør hun så sandelig også bedst i at holde sig væk.

Yvonne:		Ved du at Askepot ville ha’ været med til ballet.

Stedmoderen:	Ja, men det fik jeg da heldigvis forpurret. Jeg bad hende om at samle noget op for mig, men tror I hun fik det gjort, den dovne tøs... 

Yvonne:		Jamen hvem er det der har fået gjort rent i hele huset, og hugget brænde, og...

Stedmoderen:	Ja ja ja, det har hun da i det mindste fået gjort. Nå, jeg må hellere komme hjem og få væltet madresterne og askebægerne ud på gulvet, så Askepot kan blive sat i sving. Man har da også altid så meget at skulle tænke på.

Yvonne:		Jamen vi skal da nok hjælpe dig mor!

Birgitte:		Næh hør nu søde Yvonne, lige i dag der er vi alt for fine til at svine.

Yvonne:	Åh ja selvfølgelig, kære Birgitte, det må du undskylde. Og jeg skal jo også nå at 	passe min dansetræning. (Danser ud af scenen)	 

Stedmoderen:	Ja, sørg I nu blot for at gøre det bedst mulige indtryk på slottet i aften. Og så skal jeg nok tage mig af Askepot. Hun skal i hvert fald aldrig få lejlighed til komme op på slottet. (De går ud til hver sin side. Stedmoderen kalder) Askepot.... ASKEPOT......

Snydepot:	(kommer listende ind) Ha! Nej den rigtige Askepot hun skal nok blive smidt på porten, hvis hun prøver at komme ind på slottet. Men med mig er det noget ganske andet... Og I andre behøver såmænd slet ikke at bekymre jer om prinsen. for han er min! ... (Går hen hvor træet stod) Der er kun én ting der bekymrer mig lidt, og det er dig lille træ... Jeg havde helst selv set dig blive hugget omkuld... Jeg gad nok vide hvem det er, der er kommet mig i forkøbet... 
(Ud mod publikum) Det er vel ikke nogen af jer? ... Hvis det er så håber jer at I har fået det hugget helt i smadder... Man ved jo aldrig med sådan et ... mærkeligt træ. 

Lyde:		Oooooh...       		Åååååååh...

Snydepot:	Hvad nu? Hvad sker der? 

Lyde:		Væk, væk, væk....
		Gå med dig.....
		Forsvind.....
				
Snydepot:	Hvad er nu det? Er hele skoven pludselig begyndt at tale?

Lyde:		Væk.
		Forsvind.
		Gå med dig.
 
Snydepot:	(råber) Tror I, I kan skræmme mig, Ejnar skovhugger - det skvat - skulle ha´ hugget jer omkuld forlængst. Men hvis det skal blive nødvendigt, gør jeg det selv! ...   Eller endnu bedre: (tager en lighter frem og tænder den) Jeg brænder hele skoven af! ... Nå det fik jer nok til at tie, hvad.... Det var klogt... Men det allerklogeste vil nok være hvis jeg alligevel brænder skoven af. For det vil gå ud over hver eneste sjæl i 	skoven, hver en plante, hvert et dyr. Og så vil der slet ikke være nogen tilbage til at ynke dig, lille træ. (blackou, tæppe)
2. AKT

I prinsens værelse på slottet. Prinsen ligger på en seng (eller briks) med fødderne ud mod publikum.
Bagerst i midten en enkelt stol. I modsat side af sengen (nær indgang til sal) et lille bord med enkelt blomst.

Prinsen:		Hvor er mine sutter....  HVOR ER MINE SUTTER....

Svend og Åge kommer dinglende ind.

Svend:		Her er vi !

Prinsen:		Ok, ok, så find lige mine sutter.....

Svend:		Jamen.. (peger på sig selv)  Nåh...

Åge:		Nåh.... (de går ud og kommer tilbage med en stor narresut) 

Svend:		Vi kunne kun finde én.

Prinsen:		Ikke den til munden. Dem til mine.. (rejser sig halvt op) Dem til mine... Hvad er det nu de hedder?

Åge:		Fødder.

Prinsen:		Nå ja, dem til mine fødder

Åge:	Nu skal vi nok finde dem. (De går ud og kommer tilbage med hver sin sut som de med stort besvær sætter på prinsens fødder. Han rejser sig op.)

Prinsen:		Tak skal I ha’. Jeg ved ikke hvad jeg skulle gøre uden jer!

Svend:		Mange tak skal prinsen ha’.

Prinsen:		I er så kloge !

Åge:		Vi gør vort bedste for at tjene den højtærede prins.
		
Prinsen:		Det er godt.. Men hvorfor skulle jeg egentlig op at stå...

Svend:		Fordi prinsen skal gøre klar til det store bal i aften.

Prinsen:		Nåh ja, og så må jeg gøre mit bedste, så alle mine undersutter kan se op til mig.

Åge:		Alle Deres undersåtter elsker Dem, høje prins.

Prinsen:		Nåh ja, men så kan jeg vel ikke blive ved med at stå her, vel?	

Åge:		Øhh..

Svend:		Nejj...

Prinsen:	Så må jeg vist hellere gå lidt omkring. så jeg kan få gang i fødderne. Jeg skal jo også danse i aften. (Sjokker i det følgende rundt på scenen i en stor cirkel)

Svend:		Prinsen kan se frem til at danse med de skønneste af landets kvinder.

Prinsen:		Det lyder da sjovt.

Åge:		Alle landets fornemste kvinder er indbudt til ballet.

Prinsen:		Hvorfor dog det?

Svend: 		Det er jo i aften at prinsen skal vælge sin udkårne.

Prinsen:		Til hvad?

Svend:		Til giftermålet.

Prinsen:		Skal jeg giftes?

Svend:		Ja, det har prinsen da selv bestemt.

Prinsen:		Nå ja... Nå, jamen så må det jo være rigtigt.

Svend:		Hvis jeg må ha’ lov at foreslå...

Prinsen:		Ja ja..

Svend:		Det var måske en god idé hvis prinsen blev klædt rigtigt på.

Prinsen:		Ja selvfølgelig.

Svend:	Hvis prinsen vil være så elskværdig at standse op et øjeblik, så kunne vi måske få lejlighed til at klæde prinsen på.

Prinsen:	Nåh ja, det var måske en god idé. (Prinsen stiller sig klar til påklædning. Den udføres på en nærmest klovneagtig facon.) 

Svend:		Så, nu må prinsen hellere gå ind og se efter, om alt er som det skal være.

Prinsen:		Skal jeg den vej ?

Svend:		Ja, også i dag.... 

De skal til at gå, men pludselig høres der spektakel uden for. 

Prinsen:		Hvad er dog det for en larm. Gå lige ud og se hvem det er. 

Åge går ud og kommer straks tilbage:

Åge:	Det er Ejnar skovhugger deres nåde. og han har.... (Snydepot bli'r smidt ind på scenen, Ejnar følger bagefter)

Ejnar:		Hende her med ! (han griber igen fat i snydepot)

Snydepot:	(river sig løs) Tag så lige og fjern dine klamme grisefingre.
 
Prinsen:		Hvad nu.

Svend:		Ja hvad er meningen med at komme brasende ind til prinsen på den måde.

Ejnar:		Hun var ved at sætte ild til hele skoven.

Prinsen:		Hvor ved du det fra?

Ejnar.		Jeg så det, da Kurt og jeg kom ud for at fælde træerne.

Svend:		Og så var du bange for at hun skulle ta' arbejdet fra jer, hva'?

Ejnar:		Nej det var da ikke derfor. 

Prinsen:		Smid ham i fangehullet. (Svend og Åge trækker af sted med ham)

Ejnar:		Jamen hør dog på mig. Alle dyrene i skoven kunne ha' været brændt.(ud)..
    
Snydepot:	Nå så det er prinsen (snor sige rundt om).

Prinsen:		Øh ja... ja det er jeg da.

Snydepot:	Lækkert...

Prinsen:		Sig mig, hvorfor ville du brænde skoven af ?

Snydepot:	Åh det ville jeg da heller ikke. Jeg ville bare tænde et lys for et stakkels lille træ.

Prinsen		Tænde et lys. Det var da noget mærkelig noget.

Svend:		(ind igen sammen med Åge) Nu er han sat fast. Hvad skal vi gøre med hende der.

Prinsen:		Øh ja... Jeg ved snart ikke...

Snydepot:	(til Svend) Se dog på mig!

Svend:	(trækker sig lidt tilbage) Jo, jamen.. Nå jo, jeg har da set dig før. (til prinsen) Hun er faktisk inviteret med til ballet, hvis prinsen da ikke har noget imod det.

Prinsen:		Næh, hvorfor skulle jeg dog det.

Snydepot:	Vi skal nok komme til at se meget mere til hinanden... ("glider" ud)

Prinsen:		Nå hvor kom vi fra?

Åge:		Det var meningen at prinsen skulle checke at alt var klar til den store aften.

Prinsen:		Åh ja, øh... den vej?

Svend:		Ja, den vej....

Scenen er tom. Lyset dæmpes og  blændes op igen for at markere et tidsspring. Et ur slår otte. Der høres stemmer. Fuglen hopper ind på scenen og går over og kigger ud i den anden side. Musen dukker op kommer langsomt over mod fuglen..

Musen:		Ser du noget?

Fuglen: 		Der er så mange, men jeg tror ikke Askepot er kommet. Ikke endnu i hvert fald.

Musen:		Hvad med hende snydepotten?

Fuglen:		Hun gør sig rigtig. Hun har danset med prinsen adskillige gange.

Musen:		Og hvad med Askepots to søstre?

Fuglen:		Ja, de har også trukket rundt med prinsen. Hov! Nu sker der noget..

Musen: 		Kommer der nogen ?

Fuglen:		Nej, men alle folk flygter ud til siden.

Musen.		Hvad sker der da?

Fuglen:		Det er Askepot!

Musen:		Åh nej, nu bli'r hun jo bare smidt ud.

Fuglen:		Nej nej, hun er der slet ikke!

Musen:		Jamen du sagde jo lige.....

Fuglen:		Ja for jeg kan se et skilt og en walkman komme sejlende gennem lokalet.

Musen:		Jamen så er Askepot jo blevet usynlig!

Fuglen: 	Ja men det er skiltet og walkmanen desværre ikke! ("tudsen" er pludselig kommet ind, og sniger sig hen til dem) 		 	

Musen:		Det var dog besynderligt...

Tudsen:	Ja det må I nok sige. (De to andre farer sammen) Jeg troede ellers ikke et ord af hvad den der hoppefe fortalte.

Fuglen:		Hvordan er du kommet ind?

Musen:		Ja, var der ellers ikke adgang forbudt for fortryllede tudser.

Tudsen:		Det var jo bare noget hende hoppefeen sagde. Jeg kan snige mig ind overalt.

Musen:		Jamen hvad vil du?

Tudsen:		Hjælpe Askepot selvfølgelig. 

Fuglen:		Det vil vi vist alle sammen. (skæver igen - og flere gange under det følgende - ind i salen)

Feen:		(hopper pludselig ind) Også jeg, også jeg.

Fuglen:		Hov, hvor kommer du så fra? 

Feen:		Jeg er hoppet ind gennem nøglehullet. Hop, hop, li'som en prop!

Musen::		En prop kan da ikke hoppe!

Feen:		Jo da, en hoppeprop...

Fuglen:		Var det ikke lidt dumt med det skilt og den walkman?

Feen:		Nej nej, det var bare en leg.

Tudsen:		Hvad sker der inde i salen?.

Fuglen:	Hun er forsvundet igen og folk er også begyndt at danse igen. Men jeg gad nok vide hvad der er sket. Hvorfor skulle hun nu også rende rundt med alt det der tingeltangel, når hun ellers er usynlig.   
 
Feen:		Usynlig?

Tudsen:		Jo du har jo gjort Askepot usynlig.

Feen:		Har jeg... Nå ja.. Ja selvfølgelig... Øhh... Er hun usynlig?

Tudsen:		Ja gav du hende måske ikke en usynlighedsring.

Feen:		Øhh jo jo. 

Tudsen:		Men hvorfor virker den så nu, når den ikke gjorde det før?
 
Feen:		Jamen den virkede da fint !

Tudsen:		Nej den gjorde ej..

Feen:		Gjorde den ikke?

Tudsen: 		Nej den gjorde ej!

Feen:		Jamen... det er... det er... nok fordi den kun virker mellem klokken otte og klokken  tolv !  

Musen:		Virker den kun mellem klokken otte og klokken tolv?

Feen:		Ja lige præcis, gi' mig en is !

Tudsen:	Det er godt med dig. Jeg tror slet ikke det er din skyld. Jeg tror der er nogen eller noget her omkring som også prøver at hjælpe Askepot !

Musen:		Så hun virkelig bli'r usynlig når hun selv tror på det ?

Tudsen:		Nemlig !

Fuglen:		Hov pas på! Der kommen nogen!

Feen:		Hej, hej, hej, så forsvinder jeg (hopper ud) 

De tre andre gemmer sig bag sengen.

Svend:	(idet han kommer ind) Så, værs'go at kom'  ind (der høres er vildt skænderi udefra, han vender sig) Hov, hov hov... Tag lige og...  (Birgitte og Yvonne kommer væltende ind med Askepot som kæmper for at komme fri. Åge følger bagefter. Askepot har fået en fin kjole på. Hun bærer stadig walkman, men skiltet er væk).

Birgitte:		Se dog hvordan hun opfører sig den billige tøs..

Yvonne:		Hun rev I min kjole ! 		       

Svend: 	Stop, stop, stop ! Vent til prinsen kommer ind ! (De dæmper sig. Prinsen kommer tøffende ind. Birgitte bøjer sig i støvet. Yvonne gør sit bedste for at følge efter)

Prinsen:		(kigger lige ud i luften) Hvad er der los ?

Svend:	(Mens han forsigtigt vender prinsen, så denne ser pigerne) Den unge dame her er beskyldt for at bryde ind hos dronningen.

Prinsen:		Nå ja, min mor kan også godt li' at få selskab.

Svend:	Jamen dronningen var jo slet ikke til stede. Og desuden er den unge dame anklaget for at ha' stjålet en af dronningens kjoler.
 
Prinsen: 		Nåh... Hvor er den?

Åge:		Hun har den på Deres nåde.

Prinsen:		Nå.. jamen hvor ved I fra den er stjålet.

Svend:	Dronningen plejer ikke at forære sine kjoler bort. Desuden blev det opdaget af disse unge damer. (Birgitte nejer, Yvonne følger efter)

Askepot sætter sig på stolen i baggrunden. Hun koncentrerer sig om musikken fra sin walkman, men bliver efterhånden opmærksom på at hendes venner er til stede. Andre af de tilstedeværende har også ind imellem en fornemmelse af at der er andre i rummet, men kan ikke finde ud af hvad det er.   

Prinsen:		Hvorfor opdagede I det ikke selv. Var det ikke jer der skulle holde vagt?

Svend:		Jo Deres nåde, men hun var usynlig.

Prinsen:		Usynlig?

Åge:		Ja... Undskyld mig et øjeblik, så skal jeg skaffe bevismaterialet. (går ud) 

Birgitte:	Hvis jeg må være så dristig at fortælle den høje prins hvordan det hænger sammen, så skal jeg meget gerne gøre det, og meget gerne i enrum med prinsen.

Yvonne:		Og jeg skal gerne forklare det en gang til bagefter.

Birgitte: 		Yvonne dog! ... Én gang må da være nok.

Prinsen:		Altså kan I ikke li’ så godt forklare det her.

Birgitte:	Jo altså. Vi kender hende, hun er en skarnspige, en pjaltet tyvetøs, og vi så hende selv komme ud fra dronningens kammer.

Yvonne:		Ja og skabsdøren stod åben. (Åge er kommet ind med skiltet, giver det til Svend)

Svend:	Se selv, her er beviset. Hun var usynlig. (Han peger på skiltets tekst og skæver over til Åge. De nikker samstemmende)  

Prinsen:		Nåh ja. ...  (til stedsøstrene) Men... Hvordan kunne I så se hende?

Yvonne:		Er hun måske usynlig nu?

Prinsen:		Nåh nej...

Birgitte:		Yvonne dog, du skal tale pænt til prinsen.

Prinsen.		Nå, jeg må hellere komme ud og danse igen   

Yvonne.		Ih ja. (danser hen til ham) 

Prinsen:		Med hende som jeg forlod lige før.. 

Yvonne:	 	Nå....  (trækker sig tilbage)

Prinsen:		(til Askepot) Og du bli'r her! (til Svend og Åge) Og I holder vagt! (ud)
  
Birgitte:	Åh han skal ud og danse med den billige sortklædte mær, ja jeg har set hvordan hun  gør sig til. Er det da ikke forfærdeligt, søde Yvonne?   

Yvonne:		Jo jo, jeg har også set hende. Hun danser flot.

Birgitte:		Jamen Yvonne dog. Forstår du da slet ingen ting.

Yvonne:		Jo vi skal ud og danse, ikke?

Birgitte:		Jo, lad os gå.  (de går)

Svend og Åge stiller sig på hver sin side af Askepot. Tudsen forsøger at gøre tegn til hende. Men dukker sig hurtigt igen når vagterne er ved at ane uråd. Så fløjtes der sagte.

Åge: 		Hvad var det?

Svend:		Det lød som en fugl.

Askepot:	Jeg tror den sidder et eller andet sted oppe i loftet.

Åge:		Tror du det?

Askepot:	Ja! Hov, jeg synes lige jeg så den.

Svend:		Lad os hellere kigge ordentlig efter.
 
De går rundt og kigger op i loftet, tudsen begynder lige så stille at kravle hen over gulvet. Åge kommer til at stille sig i vejen. Tudsen standser. Men så spreder Åge benene og kigger lige op i loftet mens han klør sig i nakken. Tudsen kravler igennem hans ben, men kommer til at strejfe ham. Han er lige ved at falde over den. Tudsen skynder sig tilbage bag sengen)

Åge:		Hov!

Svend:		Hvad sker der!

Åge		Der var noget!

Svend:		Var der noget?

Askepot:	Ja her! (peger modsat)

Åge:		Hvor? Her?

Askepot:	Nej lige der! (peger ud mod publikum)

Svend:		Nå her!

Askepot:	Eller også var det der... (peger op i loftet)

Svend + Åge: 	Her?  Der?  Hvor! (de farer forvildede omkring)

Askepot:	Hov! Det løb den vej! (peger ind mod salen)

Svend:		Efter det! Skynd dig dog mand! Efter det! (Åge styrter ud af døren, Svend efter ham) 
 	
Tudsen, fuglen og musen kommer frem.
 
Fuglen:		Så er vi her! Vi hjælper dig!

Musen:		Ja, hvis vi ellers kan...

Tudsen:		Men hvad skete der? Hvorfor blev du fanget? 

Fuglen:		Ja, du var jo usynlig.

Askepot:	Jamen jeg tabte ringen.

Tudsen:	Jeg tror slet ikke det skyldes ringen. Men da du tabte den, troede du ikke længere på at du var usynlig. Jeg tror der er en kraft her på slottet som hjælper dig. Tro på den.  

Askepot:	Tror du virkelig?

Tudsen:		Ja... Men lige nu er der en hel anden som også trænger til hjælp.

Fuglen:		Nå ja, skovhuggeren.

Musen:		Skal han også hjælpes?

Fuglen:		Selvfølgelig skal han det.

Askepot:	Hvorfor dog det?

Tudsen: 		Fordi han har forsøgt at hjælpe dig imod din værste fjende.

Askepot:	Min værste fjende? Det er da mine dumme stedsøstre.

Tudsen:		Nej, det er Snydepot.

Askepot:	Snydepot?

Tudsen.		Ja, det er sådan en reserveaskepot som er ved at ødelægge hele dit eventyr.

Fuglen.		Lad os gøre noget nu! Lad os komme afsted!  
 
Tudsen:		Ja, lad os forsøge at snige os ind gennem salen.

Musen:		(var på vej ud, men vender sig så og siger stille og roligt) Det er for sent. Der kommer nogen! 

Fuglen:		Lad os komme væk! Lad os komme væk!

Fuglen og tudsen styrter igen hen bag sengen: Musen kommer trissende bagefter. Så kommer prinsen ind efterfulgt af Svend og Åge.

Prinsen:		Skulle I ikke hellere ha' blevet på jeres post? (er ved at falde over musen) Hovsa!

Svend:		Det er den! 

Åge:		Der er den! (De farer rundt om musen)

Tudsen:		(piler hen over gulvet) Nej her !

Fuglen:		(rejser sig og hopper op og ned) Se mig! Se mig!

Stor forvirring. Alle farer rundt efter alle. Nogle er ved at ramle sammen. Nogen griber fat i andre men bli'r igen forstyrret af en tredje. Svend griber fat i prinsen og råber "jeg har den", men skynder sig at give slip igen, etc.    

Askepot:	(vifter med armene fra side til side) Den vej! Den vej! Efter dem! Efter dem! 

Prinsen, Svend og Åge løber i halen på hinanden ud modsat indgangen til salen. Tudsen, fuglen og musen styrter ind i salen.

Askepot:	(sidder tilbage og ryster på hovedet) Hvor er de dog smadderdumme alle sammen..    

Hun rejser sig op og går langsomt mod udgangen. Pludselig står prinsen foran hende.

Prinsen:		Hov, hvor skal du hen?

Askepot:	Jeg havde tænkt mig at .... øh...at jeg ville... ud...

Prinsen:		Nå, jamen hvorfor er du her?

Askepot:	Kan prinsen slet ikke huske det..

Prinsen: 		Jo du... øh..  nej det kan jeg egentlig ikke.

Askepot:	Jamen jeg skal vist også gå nu.

Prinsen:		(peger på walkmanen) Hvad er det?

Askepot:	(giver ham den på) Prøv at lyt!

Prinsen:		Det lyder sjovt! (giver hende den tilbage igen) Skulle vi ikke følges ad ind i salen.

Askepot:	Ih jo da (de går)  

Der høres valsemusik en kort tid. Pludselig bli'r Askepot smidt tilbage ind i salen. Snydepot følger bagefter.

Snydepot:	Så er det godt. Nu havde jeg lige fået krammet på dig, og så kommer du alligevel og vil til at ødelægge det hele. Bliv så herinde!

Askepot.		(løber mod udgangen) Aldrig !

Snydepot:	(griber fat i hende og vælter hende omkuld) Du bli'r her når jeg siger det ! (får fjernet walkmanen og smider den hen ad gulvet) Jeg skal lære dig! 

Snydepot løfter hånden for at slå Askepot, Men Askepot får hende skubbet væk og rejser sig så op,  løber hen og griber blomsten på bordet og vil til at kaste den efter Snydepot.

Stemme:		Neeeeeej......

Askepot:	(kigger på blomsten) Jamen....

Snydepot:	Hvem var det? .... 

Askepot:	Ikke nogen!

Snydepot:	Jeg skal nok finde ud af hvad det var! (kigger bag sengen) Hvem gemmer sig her?! Eller er det måske herude du gemmer dig? (går ud modsat salen).   	     

Askepot:	(holder blomsten op foran sig) Hvem er du?

Stemme:		Husk !  Husk !

Askepot:	Er det dig lille træ?  Er det dig som er blevet til en dejlig blomst?.... Jamen så kan jeg jo ønske igen... Men denne gang ønsker jeg ikke noget for mig selv... Denne gang ønsker jeg bare at Ejnar skovhugger slipper ud af fængslet.

Snydepot:	(kommer ind igen, med en kande og to glas) Du må meget undskylde at jeg var sådan. Det har jeg fortrudt. Jeg synes vi skal være gode venner. Lad os drikke på vores venskab (hun skænker op).

Askepot:	(stiller blomsten fra sig, men kigger stadig på den) Ih tak.. Jeg ved godt hvem det er der har gjort dig god... (tager sit glas, de skåler, Askepot drikker, hun begynder at svaje, stiller glasset fra sig, og falder om)

Snydepot: 	Det var gift dit lille skvat. (hun går)

Tudsen, fuglen og musen kommer ind fulgt af Ejnar.

Tudsen:		Bare vi ikke er kommet for sent...

Fuglen:		(bøjer sig over Askepot, farer så væk) Hun er død! Hun er død! Hun er død!

Musen:		Åh nej...

Ejnar ta'r blomsten op af urtepotten og sætter den på Askepots kjole. Langsomt rejser Askepot sig. Hun ser på Ejnar. En tid forholder de sig tavse. Man kan se på fuglen og musen at de er glade, men også de tier.

Askepot:	Tak... (går)

Fuglen:		Askepot !

Musen:		Askepot !

Ejnar:		Lad hende være!

Prinsen:		(ind) Hvor er hun?

Ejnar:		(lavmælt) Hun gik....

Prinsen:		(tager walkmanen op) Hun glemte den her.

Ejnar:		Ja ! (blackout, tæppe)

  
3.  AKT

Den samme scene som i 1. akt. Kurt kommer sjoskende ind på scenen med en økse i hånden. Han efterfølges af Ejnar.

Kurt:		Nå, skulle vi så se at få fældet de træer.  

Ejnar:		Jeg har slet ikke lyst til at fælde nogen træer.

Kurt:		Det er nu en skam at vi alligevel ikke skal fælde dem allesammen.

Stedmoderen:	(pludselig ind) Hvad er det I siger? Skal I ikke fælde alle træerne?

Ejnar:		Nej, kongen har heldigvis besluttet at lade de fleste af træerne stå.

Stedmoderen:	Ja, I skal i hvert fald fælde træerne ud for mit hus, så jeg kan se hvem der kommer 	forbi !

Ejnar:		De vil måske gerne se om prinsen kommer forbi?

Stedmoderen:	Prinsen?

Ejnar:	Ja, ved De da ikke at prinsen er på vej rundt i landet for at finde den pige som tabte sin walkman på slottet.

Stedmoderen:	Nå! Nej der har jeg sandelig ikke hørt noget om. Hvordan skulle han dog også kunne finde hende? Og kan det ikke være fuldstændig ligegyldigt med den walkman. Der er da ingen anstændige piger der render rundt med sådan en !   

Kurt:		(utålmodig) Jeg går ud og fælder nogle træer! (går)

Ejnar:		Nu er det altså sådan at prinsen er så betaget af den pige at han ønsker at gifte sig med hende.
    
Stedmoderen:	Jamen dog, det siger De ikke, jamen... Og han husker måske slet ikke hvordan hun så ud?

Ejnar:		Prinsen plejer ikke at kunne huske, hvordan hans egen mor ser ud ! 

Stedmoderen:	Jamen dog... Ih altså, nu husker jeg at mine kære døtre Birgitte og Yvonne altid 	plejer at ha’ sådan en, sådan en...

Ejnar:		Walkman.

Stedmoderen:	Sådan en walkman på når de går til bal på slottet.

Ejnar:		Og det er De helt sikker på.

Stedmoderen:	Ja naturligvis, men det er der vel en hel masse andre tøser som også vil påstå, og hvordan skal den stakkels prins dog kunne finde ud af det, når han ikke kan genkende hendes ansigt.

Ejnar:	Der er allerede en hel del piger i landet som har påstået at det var dem, men walkmanen var skruet op til en bestemt styrke, og de piger som har prøvet indtil nu har slet ikke kunnet høre musikken.

Stedmoderen:	Jamen hvordan kan det dog gå til?

Ejnar    		Det er nok fordi de er blevet næsten helt døve af at høre på larmende rockmusik.

Stedmoderen:	Virkelig? Ja sådan er det er det i hvert fald ikke med mine døtre. Jeg er helt sikker på at...

Yvonne:		(skriger udefra) Hjææælp! (kommer styrtende ind på scenen, iklædt grøn kjole)  

Stedmoderen:	Jamen Yvonne dog, hvad sker der?

Yvonne:		Der var en fyr derude som ville slå mig ihjel!

Kurt:		(kommer ind) Jeg var bare ved at fælde træer!

Yvonne:		Er jeg måske et træ?

Kurt:		Nej men du ligner jo...

Yvonne:		Ligner jeg et træ? (begynder at tude)  
	
Stedmoderen.	Så så Yvonne, tør nu øjnene, jeg har rigtig gode nyheder at fortælle.

Ejnar:		Jeg tror vi må se at komme videre. Jeg bli’r vist nødt til at kigge lidt efter min kammerat der.

Stedmoderen:	Jamen sørg nu endelig for at få fældet træerne heromkring, så vi kan holde øje med prinsen.    

Yvonne:		Med prinsen?

Stedmoderen:	Ja, gå du nu hjem og fortæl Birgitte at prinsen snart kommer forbi, og at det var jer han dansede med forleden aften, og at I har tabt jeres walkman.  
 
Yvonne:		Walkman?

Stedmoderen:	Ja, er det ikke sådan det hedder det der krimskrams, som..

Yvonne:		Jo, men vi havde da ikke nogen walkman med.

Stedmoderen:	Kære Yvonne, får jeg da aldrig lært dig at sandheden er en klods om benet. Hvis man vil frem i verden, må man lære at sige det forkerte på det rigtige tidspunkt. Gå du nu hjem og bed Birgitte om at komme herud til mig. Det er vist bedst at jeg forklarer hende hvordan det hænger sammen. 

Yvonne:		Det skal jeg nok, og jeg skal nok prøve at huske hvad du har sagt (begynder at gå).

Stedmoderen:	Ja det vil være en god en ting... og sig også lige til Askepot at hun skal ha’ gjort rent i hele huset inden jeg kommer hjem. (Yvonne går. Stedmoderen spejder ud i modsat side) Åh nu vil jeg da håbe at prinsen virkelig kommer her forbi, og helst så snart som muligt, ellers ender det jo med at en eller anden tarvelig tøs får bildt prinsen ind at... 

Snydepot:	(dukker pludselig op i askepotkostume) Er det mig du kigger efter?

Stedmoderen:	Askepot, hvad laver du her ! Du skulle jo være hjemme og gøre rent, og hugge brænde og lave mad og...

Snydepot:	Ja undskyld, men jeg ta’r fri i dag !

Stedmoderen:	Fri ! Hvis du ikke omgående går med mig får du husarrest i en hel uge !

Snydepot:	Jamen du må lige vente lidt.

Stedmoderen:	Nå, så det tror du! Jeg går hjem og snakker med din far, og så får du husarrest de næste 14 dage! (hun går)

Snydepot:	(til publikum) Ha! Når Askepot ikke må komme ud, så vil prinsen aldrig kunne finde hende, og så bli’r det mig som...

Stedmoderen:	(ind igen) Hov. Jeg må hellere ta’ dig med med det samme! (trækker afsted med 	hende) 
  	 
Snydepot:	Hov! Nej! Jeg er slet ikke mig...

Stedmoderen:	(på vej ud) Hvad siger du! Jeg skal lære dig! Du får husarrest den næste måned! 	 
 
Åge kommer ind. Han går og fejer med en kost. Efter ham kommer prinsen. Han går med stive skridt. Svend går bagefter og holder en paraply over prinsens hoved. Han bærer på en plasticpose.

Prinsen:		Hvor er vi nu?

Åge:		Vi er ude i naturen høje prins.

Prinsen:		(kigger sig omkring) Hvorfor er naturen så beskidt?

Svend:		Vores rejse var desværre lidt for lang til at vi kunne lægge en rød løber hele vejen, høje prins..

Stedmoderen:	(kommer småløbende ind) Åh, jeg så lige at Deres nåde var på vej (bøjer sig i "støvet"). Hvad kan jeg hjælpe deres nåde med?

Prinsen gi'r tegn med hånden. Svend rækker plasticposen til Åge som lægger kosten fra sig og hiver walkmanen op af plasticposen.

Prinsen:		Kender De noget til den her?

Stedmoderen:	Næ, hvad er dog det?

Prinsen:		Øh...

Åge:		Det er en såkaldt walkman, frue.

Stedmoderen:	Nå ja selvfølgelig. Åh ja, jeg tror faktisk jeg ved hvis det er.

Prinsen:		Nå, jamen så må vi ha' hende frem, så jeg kan genkende hende.

Stedmoderen:	Ja selvfølgelig men... (bliver usikker) ved den høje prins også hvordan hun så ud?

Prinsen:		Ja da! Hun lignede en der havde en walkman på.

Stedmoderen:	Nå! Jamen hvordan så hun ellers ud

Prinsen:		Øhh..

Svend:		Det ved prinsen ikke. Den høje prins husker desværre ikke så godt.

Prinsen:		Ja altså jeg husker ikke så godt.

Svend:		Det har jeg lige sagt, høje prins

Prinsen:		Nå har du det? Nå jamen altså... jeg husker heller ikke så godt..

Stedmoderen:	Jeg må vist hellere tilkalde mine kære døtre.

Svend:		Ja gør det. Vi må jo ha’ afprøvet den walkman på dem.

Stedmoderen:	(råber) Birgitte... Yvonne.... Skynd jer at kom...

Birgitte og Yvonne kommer ilende ind. Yvonne vil helt hen til prinsen, men Birgitte holder hende lidt tilbage. De nejer. Prinsen giver tegn til Åge, der rækker ham walkmanen. Prinsen peger så på kosten. Åge samler den op og fejer foran prinsen, mens denne går hen til stedsøstrene.

Prinsen:		(til Yvonne) Du må hellere prøve først. 

Yvonne:		Ih jo...  tak.. (prinsen giver hende walkmanen på. Birgitte ser lidt sur ud).	

Prinsen:		Nå, hører du så musikken?
 
Yvonne:		Ih jo men.....

Prinsen:		Men hvad?

Yvonne:		Det er som om den ikke kan sidde rigtigt. Den falder ud. Måske er min øregang for bred....

Birgitte:	Det kommer der af at lytte så meget ved dørene, søde Yvonne... Lad nu mig prøve... Ih altså... hvorfor kan jeg slet ikke få dem ind

Yvonne:		Dine ører er nok skrumpet fordi du aldrig lytter efter hvad vi andre siger !
 
Birgitte		Jamen Yvonne dog !

Yvonne:	Ja undskyld mig (kigger på moderen), men var der ikke noget med at man skulle sige det rigtige på det forkerte tidspunkt....

Stedmoderen ryster fortvivlet på hovedet og trækker Yvonne lidt væk.

Stedmoderen:	Undskyld, min yngste datter har det ikke så godt i dag, (lægger hånden på Birgitte) men jeg er sikker på at....

Prinsen:		Hvis ingen af deres døtre kan passe walkmanen, så kan det jo ikke være nogen af dem!

Stedmoderen:	Jamen det er da bare et uheld. Enhver kan da...

Prinsen:		Vi må videre.

Svend:		Undskyld. Men har de ikke en datter mere. Jeg husker noget om at..

Stedmoderen:	Nej, der er bare Askepot.

Prinsen:		Askepot?

Stedmoderen:	Jamen hende kan det slet ikke være. Hun er møgbeskidt og går altid i en laset dragt. Hun har bestemt aldrig været på slottet.

Yvonne:	 	Jo hun.. 

Birgitte:		(afbryder hende) Nej, det har hun helt bestemt aldrig!

Åge:		(kommer pludselig i tanke om noget) Svinestien!  

Prinsen:		Hva’be’har?

Svend:		Rigtigt, og hende fik vi inviteret med til ballet.

Åge:		Og hun var der. Det var hende!

Prinsen:		Jaså! Må vi tale med denne Askepot?

Stedmoderen:	Ja selvfølgelig, men det kan bestemt ikke være hende!

Prinsen:		Lad os nu se. Måske er det alligevel hende.

Birgitte:		(grædende) Umuligt! Det er en skandale !

Yvonne:		Jeg skal nok hente Askepot (går)

Birgitte:	 	Yvonne dog!

Stedmoderen:	Bare tag det roligt, Birgitte. Når prinsen ser Askepot vil det straks gå op for ham, at det umuligt kan være hende.  

Askepot er nu kommet ind fra den anden side. Hun er dækket til, og står i første omgang med ryggen imod, så man ikke kan se om det er Askepot eller Snydepot.

Askepot:	(stadig med ryggen til) Er det mig I leder efter?

Stedmoderen:	Askepot. Hvordan er du kommet her? Har jeg ikke sent dig hjem?

Askepot:	(vender sig og trækker kappen til side) Det husker jeg ikke noget om.

Prinsen:		(Går lidt hen imod hende. Åge skynder sig at feje foran ham) Det er ikke hende!

Stedmoderen:	(lettet) Der kan du bare se, Birgitte 
  
Prinsen:		Hun har ingen walkman på!

Svend:		Jamen den har den høje prins jo selv i hånden.

Prinsen:		Nå ja, men så vi jo hellere se om den passer. 

Prinsen vil til at give hende walkmanen på, men pludselig kommer Snydepot ind i sit smarte kostume. Hun vælter Askepot omkuld. Under der følgende bliver Askepot siddende på jorden.

Snydepot:	Nej det er mig! (smyger sig rundt om prinsen) Kan prinsen ikke huske det. Det var mig prinsen dansede med.       
 		  	
Prinsen:		Nå ja, det er vist rigtigt, men var det også dig som...

Snydepot:	Naturligvis! Lad mig nu bare prøve den walkman! (tager den ud af hænderne på prinsen, og sætter den på). Den passer perfekt. Og det er en dejlig musik.

Svend:		Er du helt sikker på at der ikke skal skrues op for lyden?

Snydepot.	Slet ikke. Det lyder bare helt perfekt.

Prinsen:		Så er det jo hende!

Åge:		Længe leve den nye prinsesse!

Prinsen:		Lad os tage hjem og fejre det.

Snydepot:	(ud mod publikum) Hurra for prinsen, og hurra for mig! (går sammen med prinsen og hans følge)

Birgitte:		Åh den lede mær.

Stedmoderen:	Så så, lad os tage hjem.

Yvonne:		(kommer pludselig ind) Jeg kunne ikke finde Askepot, og jeg blev skubbet omkuld af hende den 			sortklædte vi så ved ballet.  

Birgitte:		Og hun er lige rendt med prinsen... (tuder igen)

Stedmoderen:	Vi går hjem nu! (til Yvonne) Hende den dovne Askepot sidder lige der. Sørg for at få hende med hjem (går sammen med Birgitte).

Yvonne:		(lidt forlegen, prøver at tage en stram mine på) Se så at kom’ hjem med dig!

Askepot:	Du er ikke ret god til at skælde ud!

Yvonne:		Nej...

Askepot:	Jeg vil hellere blive her.

Yvonne:		Ja men mor sagde jo at.

Askepot:	Må jeg ikke godt blive her.

Yvonne:		Joo.. Jamen...  så siger vi det (begynder at gå).

Askepot:	Yvonne...

Yvonne:		Ja hvad er der?

Askepot:	Du er egentlig meget sød.

Yvonne:		Er jeg det? (smiler forlegent og går)

Askepot:	(tager blomsten frem af sit tøj og ser på den) Hjælp mig så lille blomst. 

Ejnar:		(kommer ind, går hen til askepot, hun kigger op på ham) Stakkels Askepot!

Askepot:	Hvorfor er jeg stakkels ?

Ejnar:		Du fik jo aldrig prinsen.

Askepot:	Hvad skal jeg med en prins, der er så dum at han ikke engang kan binde sine egne snørebånd.

Ejnar:		Jamen han kan jo gøre dig rig og berømt.

Askepot:	(lægger blomsten væk og rejser sig) Ejnar, tror du virkelig, at det er det jeg har mest brug for.

Ejnar:		Nej, det er det vel ikke, men du har i hvert fald brug for at komme væk herfra.

Askepot:	Vil du hjælpe mig med det.

Ejnar:		Selvfølgelig vil jeg det! Du skal bare følge med mig! (de begynder at gå)

Askepot:	(stopper op et øjeblik) Jamen vil du...

Ejnar:		Selvfølgelig vil jeg det! (tager fat om hende) Kom Nu! (de går)

Askepot:	(på vej ud) Så fik jeg alligevel min prins !	

Fuglen:		(hopper ind) Hov hov hvad er nu det?

Musen:		(stille og roligt bagefter) Askepot har fået sin prins. Det er da godt.

Fuglen:		Jamen det var jo ikke den rigtige. 	

Musen:		Prins eller ej, jeg tror nu nok at han var den rigtige.

“Tudsen”:	(ind) Hvad er det I siger. Har Askepot alligevel fået en prins ? 

Fuglen:		Ja, det kan man da godt sige.

“Tudsen”:	Hvor er hun ?

Musen:		(kigger i den retning hvor Askepot forsvandt) Nede ved den rindende flod ! 
  
“Tudsen”:	Den rindende flod ?

Fuglen:		Ja kan du ikke se det (peger væk). Derude..

Musen:		Og hun har fået sine hvide kjole på igen...

“Tudsen”:	En rindende flod. En kridhvid kjole. Hov, hov, hov....

Musen:		Hvor ser hun dog forelsket ud, Askepot.

“Tudsen”:	Åh nej... Nej, nej, nej...

Musen:		Hun har øjne som stjerner.

“Tudsen”:	Forelsket, og med øjne som stjerner, og en kridhvid kjole og en rindende flod.  Hjælp!

Fuglen:		Hvad er der dog ?

“Tudsen”:	Jeg bli’r forvandlet !

Fuglen:		Hvem bli’r ikke det ?

“Tudsen”:	Men heldigvis er det ikke nat.

Musen:		Det bli’r det snart. En dejlig klar nat med fuldmåne.

Fuglen:		Hvor romantisk. Så bli´r de nok dernede ved floden.

“Tudsen”:	En måneklar nat. Forelsket. Øjne som stjerner. En kridhvid kjole. En rindende flod. Nej, nej, nej....  

Fuglen:		Slap nu af !

“Tudsen”:	Det kan jeg da ikke!  Hvad ville I sige til at blive forvandlet til et dyr! (pause) Øh, jeg mener, til en tudse. Ville I måske bryde jer om at blive forvandlet til en tudse ?   	  	    

Fuglen:		Det bli’r du da heller ikke !

“Tudsen”:	Hvordan ser han ud, den der prins.

Musen:		Han er da meget sød. Men jeg synes hans næse er lidt skæv...

“Tudsen”:	En halvskæv næse, en måneklar nat, en purung prinsess... Hov Askepot er jo ikke nogen prinsesse.

Musen:		Nej, men det bli’r hun vel hvis hun gifter sig med en prins.

“Tudsen”:	Jamen... (farer forvildet omkring) Nej, nej, nej, nej, nej, nej, nej....

Fuglen:		Tag det nu roligt. Ejnar er slet ikke nogen rigtig prins. Og desuden er hans næse helt normal. 

“Tudsen”:	Åh gud ske lov !

Feen:		(ind) Hej, hej, hej, har I set hvem der er på vej. Hej, hej, hej kom nu og fej.

Fuglen:		Fej ! Hvorfor skulle vi feje ?

Feen:		Nåh nej, det er der jo andre til !    

Snydepot:	(ind med kost i hånden) Jeg gider altså ikke det her !

Svend:	(følger bagefter, tjatter lidt til hende) Det bli’r du nødt til ! Du vil da ikke ha’ at den høje prins skal træde på alt snavset ! 

Snydepot:	(begynder at feje, prinsen følger efter og til sidst Åge med paraply som holdes overprinsens hoved) Jamen det var da ikke derfor jeg vi´ være prinsesse.

Prinsen:		Det forstår jeg ikke. Hvad skulle jeg ellers bruge dig til ?

Snydepot:	Jeg kunne godt komme med et bedre forslag.

Prinsen:		Lad os nu komme videre!

Snydepot:	Ih altså... (begynder igen at feje) 

Feen:		(hen til hende) Bli’r du ikke træt?

Snydepot:	Bland dig uden om!

Feen:		Sikken dog én, gid hun var en sten!

Snydepot stivner og bliver stående helt fastlåst i sin stilling

Prinsen:		Hov, hvorfor stopper du? Tag nu og fej videre!

Åge:		Kom så i gang!
 
Prinsen:		Hun er jo helt stiv! Hvad har I gjort ved hende? 

Feen:		Ingenting! Jeg sagde bare: “Sikken én, gid du var en sten” (prinsen stivner også). 			
Åge:		Øhh... høje prins...

Svend:		Nu er han også stivnet. Hvad er det du gør? (løfter hånden i vrede)

Feen:	En sten! En sten! (Svend og Åge stivner) Halløjsa, halløjsa, der kan i bare se! Jeg kan trylle, jeg kan trylle! 

Musen:		Jamen hvordan bærer du dig ad?

Feen:		Det kan du da se, jeg siger bare: “Bliv til en sten.” Og så bli’r de til en sten! (musen stivner)

Fuglen:		Hov stop, din fjollefe! Nu har du også forvandlet min bedste ven til en sten!

Feen:		Nå for søren, det må du undskylde. Det var ikke min mening....

Stedmoderen:	(kommer ind, og råber så tilbage) Birgitte! Yvonne! Prinsen er her! Han har sikkert fortrudt!

Birgitte og Yvonne kommer styrtende ind. De kaster sig alle på knæ, men ser så på den stivnede prins. Undrende rejser de sig og går forsigtigt nærmere.

Stedmoderen:  	Hvad er der dog i vejen. Høje prins, sig nu noget.

Birgitte:		Åh nej, han er vist slet ikke levende.

Yvonne:		Han ser mig i hvert fald lidt forstenet ud.  

Birgitte:		Ja, og dine gode venner, Svend og Åge, de er lige så kedelige som de plejer at være.

Stedmoderen:	(til de andre) Hov I der, hvad er der sket!

Birgitte:		Ja, er det jer der har gjort dem til sten?

Feen:		Til sten? (Birgitte stivner)  

Stedmoderen:	Ja, til sten!

Feen:		Sten? (Stedmoderen stivner)

Yvonne:	Hov, nu er de også forstenede. Så kan du lige så godt gøre det ved mig også, men jeg skal lige finde en ordentlig positur. (netter sig) Sådan! ... Sig det så!

Feen:		(råber) Sten! (ud mod publikum) Sig mig, kender I ham der Sten?

Fuglen:		Hov dit vrøvlehoved, nu risikerer vi jo at publikum også bliver til sten!

Feen		Til sten? (Fuglen stivner)... Åh undskyld !

Askepot:	(pludselig ind i helt almindeligt moderne tøj, råber tilbage)  Ejnar kommer du!

Ejnar:		(ind sammen med Kurt) Jeg er her. Jeg skulle jo lige finde Kurt. Han var ved at fare vild i skoven.

Feen:		(til Askepot) Hvad er der sket med dit tøj.

Askepot:	Det ved jeg ikke.

“Tudsen”:	(har længe siddet tilbagetrukket, men kommer nu frem) Jeg tror dit eventyr er ved at være forbi.

Askepot:	Jamen hvad med Ejnar.

“Tudsen”:	Han må blive her.

Askepot:	Åh nej,

“Tudsen”:	Ethvert eventyr må have en ende.

Feen:		Bli’r de så også til sten. (Kurt og Ejnar stivner)  

“Tudsen”:	Ja!

Hoppefeen:	Og jeg selv bli’r til en sten. (forstener)
  
Askepot og “tudsen” går rundt mellem “statuerne”

Askepot:	Det er underligt at det hele er forbi.

“Tudsen”:	Det er ikke alt der er forbi. 

Askepot		Hvad mener du?

“Tudsen”:	Der er altid noget som lever videre inden i dig. (pause) Husker du dengang du ønskede mig forvandlet til en tusindkroneseddel.

Askepot:	Ja men det ved jeg godt var dumt, og den der tåbelige prins ville jeg da heller ikke ha’...   

“Tudsen”:	Nej...  heller ikke det... så meget har du da lært... Farvel ! 

Askepot:	Du må ikke gå! Hvad skal jeg så gøre?

“Tudsen”:	Du skal bare klappe i hænderne. Så er dit eventyr forbi... Farvel! (forstener) 
			   
Askepot:	Åh nej! ... Nu er jeg helt alene! Jeg må ha’ afsluttet det her. Jeg må ha’ brudt fortryllelsen... (ud mod publikum) Vil I ikke godt hjælpe mig. Når jeg begynder at klappe i hænderne, så må I klappe med.....

		Askepot (og publikum) klapper. Alle vågner op og stiller sig klar til fremkaldelse.